MACS J1149 Lensed Star 1
![]() Відкриття MACS J1149 Lensed Star 1 Скупчення галактик (ліворуч) підсилює випромінювання далекої зорі більше, ніж у 2000 разів, завдяки чому зорю в 2016 році можна було побачити із Землі (внизу праворуч), при цьому у 2011 році зірку не було видно (вгорі праворуч). | |
Дані спостереження Епоха J2000[1] | |
---|---|
Сузір’я | Лев |
Пряме піднесення | 11г 49х 35,45с (прибл.)[1] |
Схилення | 22° 23′ 44,84″ (прибл.)[1] |
Видима зоряна величина (V) | |
Характеристики | |
Спектральний клас | B[2] |
Показник кольору (B−V) | |
Показник кольору (U−B) |
|
Астрометрія | |
Променева швидкість (Rv) | км/c |
Власний рух (μ) | Пр.сх.: мас/р Схил.: мас/р |
Паралакс (π) | ± мас |
Відстань | |
Абсолютна зоряна величина (MV) | |
Фізичні характеристики | |
Ефективна температура | 11000—14000[2] K |
Інші позначення | |
Посилання |
MACS J1149 Lensed Star 1, Ікар (Icarus), MACS J1149+2223 Lensed Star-1 — блакитний надгігант, станом на квітень 2018 року — найвіддаленіша спостережувана зоря, яка перебуває на відстані 9 млрд світлових років від Сонця (z = 1,49)[2][3][4][5][6][7]. Випромінювання зорі, яке дійшло до нас, було випромінено через 4,4 млрд років після Великого вибуху. За словами одного з першовідкривачів цього об'єкта Патріка Келлі, зоря перебуває принаймні в сто разів далі, ніж попередня найвіддаленіша зоря, що не є надновою. Також вперше спостерігається посилене зображення зірки як окремого об'єкта[8].
Загальні відомості
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/25/NASA-Icarus-BlueSuperGiantSpectrum-Hubble-20180402.png/200px-NASA-Icarus-BlueSuperGiantSpectrum-Hubble-20180402.png)
Зоря була виявлена в рамках дослідження наднової SN Refsdal космічним телескопом Габбла. Під час вивчення знімків наднової зірки, починаючи з 2004 року, вчені виявили точкове джерело, що з'явився на знімках 2013 року і стало яскравішим до 2016 року. Було визначено, що джерело є окремою зорею, зображення якої в 2000 разів посилено внаслідок гравітаційного лінзування. Випромінювання LS1 було не тільки посилено впливом скупчення галактик MACS J1149+2223, розташованого на відстані 5 млрд світлових років, але в деякий момент також й іншим компактним об'єктом масою близько трьох мас Сонця в скупченні галактик, що перетнув промінь зору (гравітаційне мікролінзування)[9]. Зазвичай у подібних дослідженнях відкривають галактики або наднові зорі. Температура об'єкта не змінювалася з часом, що суперечить припущенню про наднову; також за величиною температури об'єкт був віднесений до блакитних надгігантів.
Світло від зірки був випромінено в той час, коли вік Всесвіту становив чверть від сучасного значення 13,8 млрд років. Келлі припустив, що аналогічні явища мікролінзування допоможуть знайти самі ранні зірки у Всесвіті. Наразі зоря вже не існує у вигляді блакитного надгіганта, виходячи з оцінок часу життя таких зір[10].
Див. також
- Список найвіддаленіших астрономічних об'єктів
- WHL0137-LS
Примітки
- ↑ а б в Kelly, P. L. та ін. (2015). Multiple images of a highly magnified supernova formed by an early-type cluster galaxy lens. Science. 347 (6226): 1123—1126. arXiv:1411.6009. Bibcode:2015Sci...347.1123K. doi:10.1126/science.aaa3350. PMID 25745167.
{{cite journal}}
: Явне використання «та ін.» у:|first1=
(довідка) - ↑ а б в Kelly, Patrick L. та ін. (2 квітня 2018). Extreme magnification of an individual star at redshift 1.5 by a galaxy-cluster lens. Nature. 2: 334—342. doi:10.1038/s41550-018-0430-3. Архів оригіналу за 4 травня 2018. Процитовано 2 квітня 2018.
{{cite journal}}
: Явне використання «та ін.» у:|author=
(довідка) - ↑ Jenkins, Ann; Villard, Ray; Kelly, Patrick (2 квітня 2018). Hubble Uncovers the Farthest Star Ever Seen. NASA. Архів оригіналу за 3 квітня 2018. Процитовано 2 квітня 2018.
- ↑ Howell, Elizabeth (2 квітня 2018). Rare Cosmic Alignment Reveals Most Distant Star Ever Seen. Space.com. Архів оригіналу за 3 квітня 2018. Процитовано 2 квітня 2018.
- ↑ Sanders, Robert (2 квітня 2018). Hubble peers through cosmic lens to capture most distant star ever seen. Berkeley News. Архів оригіналу за 5 квітня 2018. Процитовано 2 квітня 2018.
- ↑ Parks, Jake (2 квітня 2018). Hubble spots farthest star ever seen. Astronomy. Архів оригіналу за 3 квітня 2018. Процитовано 2 квітня 2018.
- ↑ Dunham, Will (2 квітня 2018). Most distant star ever detected sits halfway across the universe. Reuters. Архів оригіналу за 3 квітня 2018. Процитовано 3 April 2018.
- ↑ Знайдена найвіддаленіша зірка у Всесвіті. УНН. 3 квітня 2018. Архів оригіналу за 5 квітня 2018. Процитовано 5 квітня 2018.
- ↑ Hubble uses cosmic lens to discover most distant star ever observed. Mathias Jäger. spacetelescope.org. 2 квітня 2018. Архів оригіналу за 29 травня 2018. Процитовано 3 квітня 2018.
- ↑ Guarino, Ben (3 квітня 2018). This star is the farthest ever seen. It’s 9 billion light-years away. The Washington Post. Архів оригіналу за 28 квітня 2018. Процитовано 3 квітня 2018.
Посилання
- Hubble Discovers Supernova Split by Cosmic Lens [Архівовано 14 грудня 2019 у Wayback Machine.] – NASA (2017)
- View of SN Rafsdal [Архівовано 22 лютого 2019 у Wayback Machine.] – National Geographic Society (2015)
- Images of SN Refsdal [Архівовано 9 липня 2016 у Wayback Machine.] – HubbleSite (2015)