Marduk
Marduk | |
---|---|
![]() | |
![]() Виступ Marduk на Hellfest в 2017 році. | |
Основна інформація | |
Попередні назви | God |
Жанр | Блек-метал |
Роки | 1990 — дотепер |
Країна | ![]() |
Місто | Норрчепінг |
Мова | Англійська |
Тематика | Друга світова війна, антихристиянство, богохульство, мізантропія |
Лейбл | Blooddawn / Century Media |
Склад | Morgan, Mortuus, Devo, Widigs |
Колишні учасники | Dread, Af Gravf, Legion, Kim Osara, Rickard Kalm, B. War, Fredrik Andersson, Emil Dragutinovic, Lars Broddesson |
Інші проєкти | Abruptum, Funeral Mist, Death Wolf |
marduk.nu | |
![]() |
Marduk — шведський блек-метал колектив, заснований 1990 року у Норрчепінгу. Назва походить від вавилонського бога Мардука.[1]
Історія
1990—2000 роки
Гурт заснував гітарист Morgan Steinmeyer Hakansson, разом із вокалістом Андреасом Аксельсоном. До гурту незабаром приєднався Joakim Göthberg, більш відомий під псевдонімом Af Gravf[2].
Перша назва гурту — God, але цього ж року колектив змінює її на Marduk. Вони видали своє перше демо Fuck Me Jesus в 1991 році з трьома композиціями, тиражем у 1000 копій. У записах демо також брали участь басист Рікард Калм (Rickard Kalm) і ударник Йоахім Гьотберг (Joakim Göthberg). Колектив записує також 7" невиданий сингл «Here's No Peace», що слугував фундаментом для співпраці з No Fashion Records. Відклавши видання синглу, команда концентрується на записі нового альбому «Dark Endless» та дає перші живі виступи. «Dark Endless», в який також увійшли нові версії всіх повноцінних пісень з демо-стрічки, був записаний в червні 1992 року і виданий на шведському лейблі No Fashion Records в день зимового сонцестояння. До цього часу в команді відбулися невеликі зміни — додався ще один гітарист, Devo (Magnus Andersson), і в команду прийшов новий басист, B. War (Bogge Roger Svensson)[3].
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/1e/Marduk_Morgan.jpg/220px-Marduk_Morgan.jpg)
Протягом року гурт дає концерти, здобуваючи прихильність багатьох фанатів блек-металу.
Згодом гурт більше не співпрацює з No Fashion Records і перебирається на французький лейбл Osmose Productions[4].
Після виходу вокаліста з гурту, Af Gravf бере на себе його обов'язки.
У жовтні 1993-го з'явився перший повноформатний диск «Those of The Unlight», виданий на лейблі Unisound Studio. Восьміпесенний диск на 37 з половиною хвилин відразу звернув на себе увагу критиків і отримав високі оцінки. Цього ж року вони дають багато концертів, виступають на фестивалі Black Metal Nights в Осло та їдуть у тур Європою під назвою «Sons of Northern Darkness»[4].
Диск «Opus Nocturne» вийшов в жовтні 1994 року, трохи згодом після написання саундтрека до фільму «Дракула», і є прямим продовженням попереднього диска.
У черговий раз змінюється колектив — з гурту пішов другий гітарист Devo Andersson, Af Gravf стає вокалістом, а за барабани сідає Frederik Andersson, відомий своєю участю у «Darkfield».
Через 4 роки після виходу демо-стрічки, в квітні 1995 року відомий запис «Fuck Me Jesus» перевидається на CD і вінілі. Через скандальну обкладинку диска його заборонили в 7 країнах Європи. На початку червня 1995 року Marduk зіграли концерт в Мексиці.Далі деякий час гурт переживає творчу кризу, викликану проблемами з лейблом. Остаточно, через розбіжності, покинув команду Йоахім, і на зміну йому взяли Легіона, що був учасником гурту «Ophtalamia»[5].
У 1996 році виходить черговий альбом — Heaven Shall Burn … When We Are Gathered на лейблі Osmose Productions. Альбом відрізнявся дуже високою швидкістю і якісною роботою нового вокаліста. У цьому ж році виходить EP Glorification, в який увійшли ремікс композиції «Glorification of the Black God», а також кавер-версії композицій гуртівDestruction, Piledriver і Bathory. Тур на підтримку «Heaven Shall Burn» пройшов надзвичайно успішно і на його основі вирішено було випустити концертний альбом[5].
У вересні гурт вирушив в чергове масштабне європейське турне, підсумком якого став концертний диск «Live In Germania», що вийшов в червні 1997 року. В середині літа Marduk навіть виступили в якості розігріву легендарного black metal гурту Mayhem під час їх першого після ре-юніону концерту в Східній Німеччині[3].
Другим гітаристом під час туру став Peter Tagtgren (Власник Abyss Studio, лідер «Hypocrisy»). Виходить MCD «Here's No Peace» на лейблі Shadow Records.
У травні 1998-го на світ з'являється черговий лонгплей «Nightwing». Цей альбом, за словами Моргана, складається з двох частин: перша — впізнавана потужна атмосфера, друга — про життя легендарного Влада III Цепеша, більш відомого як Граф Дракула[3].
Цей альбом став першим розділом так званої «Blood Fire Death» трилогії (в честь культового альбому шведів Bathory). Восени гурт знову їде в тур Європою під назвою «Black Metal Assault Tour». Запис другого розділу «Blood Fire Death» відбувся у січні 1999 року в шведській студії Abyss Studio.
У 1999 році колктив видає «Panzer Division Marduk» на лейблі Osmose Productions, що сприяє створенню нового стилю Military Black Metal.
Гурт їде в тур по Скандинавії, Греції та Японії, дає концерти в рамках фестивалів, як Dynamo Open Air (Нідерланди), Festival des Artefacts (Франція) і Wacken Open Air (Німеччина). У жовтні-листопаді гурт продовжує їздити Європою, за 7 тижнів туру відвідавши Польщу, Німеччину, Францію, Нідерланди і Велику Британію. Відразу ж після повернення Marduk вирушили в студію, щоб записати там свій новий міні-альбом «Obedience», на цей раз присвячений садомазохізму[6].
2000 — сьогодення
Початок нового тисячоліття музиканти відзначили випуском EP «Obedience» на власному лейблі Blooddawn Productions. Далі був тур з Deicide і Cannibal Corpse, після якого гурт знову дає концерти у Мексиці[5].
На Геловін Marduk дають святковий концерт з нагоди десятиріччя гурту у себе на батьківщині, в Норчепіннгу. Безпосередньо в день концерту почалися продажі концертника «Infernal Eternal».
5 березня 2001 року «La Grande Danse Macabre» (що в перекладі з французької означає «Великий Танок Смерті») офіційно вийшов на Blooddawn Productions, завершивши трилогію «Blood Fire Death». Відразу після виходу альбому почався європейський тур на його підтримку, який складався з 31 концерту. У квітні 2001 року Century Media USA уклали угоду з Blooddawn Productions і видали за ліцензією в США нещодавно записаний альбом і кілька його попередників — «Obedience» і «Infernal Eternal»
«Blackcrowned» видали у лютому і відразу після випуску цього бокс-сету, наповненого раніше нереалізованими аудіо / відео, присвяченого 10-річному ювілею команди, Marduk покинув барабанщик Fredrik Andersson, який майже 6 років грав у гурті. Офіційна і озвучена Morgan'ом версія: звільнення через втому і втрати мотивації[6].
Вакантне місце зайняв барабанщик Emil Dragutinovic (The Legion і Nominon), з яким Marduk незабаром відіграли на фестивалі With Full Force в Німеччині і Tuska Open Air в Фінляндії[3].
Видання «World Funeral» в лютому 2003 року супроводжувався 31 концертом в його підтримку в рамках європейського туру.
Трохи згодом Morgan записав матеріал для невеликого EP (4 композиції) «Porträtt Av Döda Barn» («Портрети Мертвих Дітей»), який так ніколи і не був виданий.
У грудні 2003 року гурт покинув вокаліст Legion, а через кілька місяців за ним пішов з гурту басист B. War[3].
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d2/Metalmania_2008_Marduk_Mortuus_03.jpg/220px-Metalmania_2008_Marduk_Mortuus_03.jpg)
У січні 2004 року Morgan записав трьохпісенне демо «Todes Reich», самостійно виконавши партії вокалу, бас-гітари і використавши драм-машину. Але з приходом Mortuus'а потреба в цій демці зникла, і вона так і залишилася невиданою. У лютому вийшов перший в історії гурту DVD «Funeral Marches and Warsongs», з концертним відео-матеріалом, кліпами гурту та кількома інтерв'ю.
Заміною басиста B. War став Devo, що грав раніше разом з командою на початку їхньої кар'єри. Літо гурт присвятив роботі над новим альбомом. На цей раз запис відбувався в шведській студії Endarker Studio, власником якої є сам Devo.
Новий повноформатний альбом «Plague Angel» побачив світ укінці листопада на все тому ж Blooddawn Productions.
5 грудня 2005 року на честь 15-річного ювілею гурту був виданий третій за рахунком live-альбом Marduk. Цей альбом має назву «Warschau» і містить запис виступу гурту 17 вересня 2005 року в клубі «Proxima» у Варшаві (Польща) в рамках турне «Deathmarch Tour».
6 жовтня був виданий 2-дисковий DVD «Blood Puke Salvation».
Грудень 2006 року та січень 2007 року Marduk присвятили запису десятого студійного альбому в шведській Endarker Studio. Незабаром після завершення запису колектив покинув барабанщик Emil Dragutinovic. Його заміною стає Lars Broddesson (Ofermod і Excessum)[7].
У квітні гурт побував із концертами в Білорусі, Україні та Росії. У той же час на світ з'явився новий альбом гурту, названий «Rom 5:12», який, згідно з відгуками преси та фанів, став одним з кращих за всю їх дискографію. Назва цього альбому звертається до Біблії — Апостола Павла послання до римлян, 5:12: «Тому, як через одного чоловіка гріх увійшов у світ, і гріхом смерть, так прийшла й смерть у всіх людей через те, [тому що] в ньому всі згрішили»[7].
У композиції «Accuser / Opposer» на чистий вокал був запрошений Nemtheanga з Primordial, а композиція «+1651» зроблена за участю мілітарі
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/76/Marduk_-_Wacken_Open_Air_2016-AL1255.jpg/231px-Marduk_-_Wacken_Open_Air_2016-AL1255.jpg)
індастріал гурту Arditi. Восени 2009 року гурт видає альбом Wormwood. Диск був записаний в шведській студії Endarker разом з продюсером і звукорежисером Magnus'ом Devo Andersson'ом[3].
У березні 2011-го здійснюється запис оркестру для нового міні-альбому, який вийшов в кінці травня і називався «Iron Dawn». У вересні Marduk і Blooddawn Productions оголошують про закінчення одинадцятирічної співпраці з Regain Records[2].
У 2012 році гурт підписує контракт з Century Media Records і в квітні цього року в світ виходить сингл «Souls for Belial», на заголовну композицію якого був знятий відеокліп. На синглі присутній кавер на пісню кантрі, фолк музиканта Девіда Юджина Woven Hand[3].
25 травня 2012 року на тому ж лейблі відбувся реліз повноформатного альбому під назвою «Serpent Sermon».
У січні 2015 року вийшов альбом Frontschwein, повністю присвячений Другій світовій війні[7].
Склад гурту
Поточний склад
- Morgan Steinmeyer Håkansson — гітара (1990-дотепер) (Abruptum, Devils Whorehouse)
- Devo (Magnus Andersson) — гітара (1992—1994); бас (2004-дотепер)
- Fredrik Widigs — ударні (2014-дотепер)
- Daniel Mortuus Rostén — вокал (2004-дотепер) (Funeral Mist, Triumphator)
Колишні учасники
Вокал
- Dread (Andreas Axelsson) (1990—1993) (Edge of Sanity)
- Af Gravf (Joakim Göthberg) (1993—1995) (Dimension Zero, Grimorium)
- Legion (Erik Hagstedt) (1995—2003) (Ophthalamia, Devian, Witchery)
Гітара
- Kim Osara (1995—1996)
Бас
- Rickard Kalm (1990—1992)
- B. War (Bogge Svensson) (1992—2004) (Allegiance)
Ударні
- Af Gravf (Joakim Göthberg) (1990—1993)
- Fredrik Andersson (1993—2002) (Allegiance)
- Emil Dragutinovic (2002—2006) (The Legion, Devian)
- Lars Broddesson (2006—2013)
Сесійні музиканти
Дискографія
Студійні альбоми
- Dark Endless (1992)
- Those of the Unlight (1993)
- Opus Nocturne (1994)
- Heaven Shall Burn… When We Are Gathered (1996)
- Nightwing (1998)
- Panzer Division Marduk (1999)
- La Grande Danse Macabre (2001)
- World Funeral (2003)
- Plague Angel (2004)
- Rom 5:12 (2007)
- Wormwood (2009)
- Serpent Sermon (2012)
- Frontschwein (2015)
- Viktoria (2018)
- Memento Mori (2023)
Live-альбоми та компіляції
- Live in Germania (1997)
- Infernal Eternal (2000)
- Blackcrowned (2002)
- Warschau (2006)
Демо і ЕР
- Fuck Me Jesus (1991)
- Glorification (1996)
- Here's No Peace (1997)
- Obedience (2000)
- Deathmarch (2004)
- Iron Dawn (2011)
Сингли
- «Slay the Nazarene» (2002)
- «Hearse» (2003)
- «Souls for Belial» (2012)
DVD
- Funeral Marches and Warsongs (2004)
- Blackcrowned (2005)
- Blood Puke Salvation (2006)
Примітки
- ↑ Marduk - Encyclopaedia Metallum: The Metal Archives. www.metal-archives.com. Архів оригіналу за 27 квітня 2018. Процитовано 8 березня 2018.
- ↑ а б Marduk | Biography & History | AllMusic. AllMusic. Архів оригіналу за 9 березня 2018. Процитовано 8 березня 2018.
- ↑ а б в г д е ж Marduk Official. www.facebook.com (укр.). Процитовано 8 березня 2018.
- ↑ а б Marduk. Discogs (англ.). Архів оригіналу за 27 квітня 2018. Процитовано 8 березня 2018.
- ↑ а б в Состав, биография Marduk | Last.fm. Last.fm (рос.). Архів оригіналу за 17 червня 2021. Процитовано 8 березня 2018.
- ↑ а б Русскоязычный фан-сайт группы Marduk. marduk-fan.com (ru-RU) . Архів оригіналу за 9 березня 2018. Процитовано 8 березня 2018.
- ↑ а б в Marduk reviews, music, news - sputnikmusic. www.sputnikmusic.com. Процитовано 8 березня 2018.
Посилання
- Official website [Архівовано 8 листопада 2020 у Wayback Machine.]
- Marduk on BestBlackMetalAlbums.com [Архівовано 5 квітня 2013 у Wayback Machine.]
- Marduk [Архівовано 27 квітня 2018 у Wayback Machine.] at Encyclopaedia Metallum