Phalanx CIWS
Phalanx CIWS | |
---|---|
![]() «Вулкан-Фаланкс» веде вогонь. Крейсер КРО USS Monterey (CG-61) | |
Тип | система зброї ближнього бою |
Походження | ![]() |
Історія використання | |
На озброєнні | 1980-по т.ч. |
Оператори | Див. Країни-оператори |
Війни | Війна в Перській затоці |
Історія виробництва | |
Розробник | General Dynamics (сучасна Raytheon) |
Виробник | General Dynamics (сучасна Raytheon) |
Виготовлення | 1978[1] |
Характеристики | |
Вага | 5700 кг, пізні варіанти 6 200 кг[1] |
Довжина ствола | • Блок 0 & 1 (L76 гарматний ствол): 1 520 мм • Блок 1B (L99 гарматний ствол): 1 981 мм[2] |
Висота | 4,7 м |
Обслуга | автоматична, з візуальним управлінням вогнем |
Калібр | 20×102-мм |
Стволи | 6 |
Підвищення | • Блок 0: −10°/+80° • Блок 1: −20°/+80° (Швидкість підйому: 86°/сек для блоку 0/1) • Блок 1B: −25°/+85° (Швидкість підйому: 115°/сек)[2] |
Траверс | • 150° від центру (Швидкість оберту: 100°/сек для блоку 0 & 1, 116°/сек для блоку 1B)[2] |
Темп вогню | 3,000-4,500 постр/хв. прицільна 50-75 постр/хв. |
Дульна швидкість | 1 100 м/с[2] |
Дальність вогню | |
Ефективна | 3 600 м[2] |
Головне озброєння | 1×20-мм M61 Vulcan[3] |
Система наведення | Ku-band radar and FLIR[4] |
![]() |
«Вулкан-Фаланкс» (англ. Phalanx CIWS) та Mark 15 Phalanx CIWS (також Mark 15 Vulcan Phalanx CIWS) — корабельна артилерійська система малого калібру. Розробка велась з кінця 1960-х рр. відділенням Pomona корпорації General Dynamics. Прийнята на озброєння ВМС США у 1980 році, а також стоїть на озброєнні бойових кораблів військово-морських сил ряду держав світу, в тому числі Австралії, Великої Британії, Греції, Японії, Канади, Тайваню, Ізраїлю, Саудівської Аравії, Пакистану, Португалії. На початку 1990-х рр. комплекс входив до складу озброєння 404 кораблів (676 комплексів).
CIWS розшифровується як англ. Close-In Weapon System — система зброї ближнього бою. Дальність стрільби 3 000 м, маса снаряду 0,1 кг, готовий до стрільби боєзапас 950 пострілів. Дана артилерійська установка вважається ефективним засобом для боротьби з цілями на низьких висотах (літаки, ракети). Однак вона має обмежене застосування і не повністю задовольняє потреби в боротьбі з надводними цілями, оскільки має недостатню вогневу міць.
Призначення
Комплекс призначений для боротьби з протикорабельними ракетами з дозвуковою швидкістю польоту.
Історія розробки
Розробка ЗАК Mark 15 Phalanx CIWS велася з кінця 1960-х рр. відділенням Pomona корпорації General Dynamics. Перші морські випробування комплексу проводилися в 1973 році, виробництво розпочато в 1978 р., а поступив на озброєння комплекс в 1980 р.
Склад комплексу
ЗАК Mark 15 Phalanx CIWS складається з артилерійської установки і систем управління, і включає такі блоки: власне артустановки, 2 РЛС, опору, барбет, електронну вигородку і панелі управління.
Гармата авіаційна, складається з 6-ти стволів,що обертаються, які охолоджуються водою. В барбеті гармати розташовані передавач РЛС, блок живлення, трансформатор та гідравліка гармати. В задній частині барбета знаходяться механізми горизонтального і вертикального наведення, блок керування, генератор сигналів та механізми наведення радіолокаційних станцій. Панцерний захист башти має невелику товщину і призначений в основному для захисту механізмів установки від атмосферних опадів та морських хвиль.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/00/CIWS_Radar.jpg/200px-CIWS_Radar.jpg)
Артилерійська установка крім гармати включає дві РЛС та пульт керування. РЛС пошуку й супроводу працюють на один імпульсний передавач. РЛС супроводу забезпечує автоматичний захват цілі й відкриття вогню. РЛС пошуку визначає дальність, швидкість та ймовірний курс цілі. Дані передаються в комп'ютер артилерійської системи, після того як ЕОМ ідентифікує ціль система супроводу супроводжує ціль допоки комп'ютер не визначить оптимальні параметри для ураження з найбільшою ймовірністю. Далі система або автоматично відкриває вогонь, або рекомендує операторові. При стрільбі РЛС супроводу відстежує точність ураження цілі.
Як система управління стрільбою може використовуватись англійська електронно-оптична система «Сі Арча».
На основі базової «Вулкан-Фаланкс» в США розроблені й інші модифікації артилерійських установок ближнього бою, калібром 30 і 35 мм. Так на базі авіаційної 30-мм гармати створена 7-и ствольна артилерійська установка зі скорострільністю 4000 пострілів на хвилину.
Перебуває на озброєнні 16 країн. В основному держав НАТО та Азії.
Порівняльні дані сучасних зенітних скорострільних комплексів
![]() | ![]() | ![]() | |
---|---|---|---|
Вага | 9 114 кг | 6 200 кг | 9 902 кг |
Озброєння | 30-мм 6-ти ствольна ГШ-6-30 | 20-мм 6-ти ствольна M61 Vulcan | 30-мм 7-и ствольна GAU-8 |
Темп стрільби | 5000 постр/хв. | 4500 постр/хв. | 4200 постр/хв. |
Дальність | 4 000 м | 1 490 м (ефективна дальність, максимальна - 3 600 м)[7] | 2 000 м (ефективна дальність, максимальна - 3 000 м)[8] |
Боєкомплект | 2000 пострілів | 1550 пострілів | 1190 пострілів |
Дульна швидкість пострілу | 900 м/с | 1 113 м/с | 1 109 м/с |
Кути підйому | −12° — +88° | −25° — +85° | −25° — +85° |
Кут обертання | 360° | −150 to +150° | 360° |
Тактико-технічні характеристики
- Тип зброї: шестиствольна автоматична гармата
- Калібр — 20х102-мм
- Довжина гармати, мм
- Довжина ствола, калібрів — 76
- Принцип роботи автоматики — від зовнішнього приводу
- Скорострільність, пострілів / хв — 3000
- Максимальний кут піднесення, град. — 85
- Швидкість наведення у вертикальній площині, град. / С — 92
- Швидкість наведення в горизонтальній площині, град. / С — 126
- Час реакції, с — 2-3
- Ефективна дальність стрільби, км — 1,47
- Досяжність по висоті, м — 1470
- Тип снаряда — ОФЗ, З-Т, БПС-Т
- Маса снаряда, кг — 0,102
- Кількість готових до стрільби пострілів — 950
- Маса артустановки, т — 5,42
Галерея
Країни-оператори
Австралія[9]
Бахрейн[9]
Канада[9]
Греція[10]
Єгипет[11]
Ізраїль[9]
Японія[11]
Нова Зеландія[9]
Пакистан[9]
Польща[9]
Португалія[11]
Саудівська Аравія[9]
Таїланд[12]
Тайвань[9]
США[11]
Велика Британія[11]
Література
- Зенитный артиллерийский комплекс Mark 15 Vulcan Phalanx Block 0 // Шунков В. Н. Авианесущие корабли и морская авиация. — Минск: Попурри, 2003. — 576 с.:ил. ISBN 985-438-979-0
Відео
- 20 мм. «Вулкан-Фаланкс»
Посилання
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
- Official United States Navy Warfighters Encyclopedia CIWS page
- Ground based Phalanx in action (video)
- GlobalSecurity.org [Архівовано 15 березня 2007 у Wayback Machine.]
- Сайт компанії Raytheon, присвячений комплексу Phalanx CIWS
Джерела
- В. А. Сичов. «Корабельна зброя». 1985 рік.
Примітки
- ↑ Thomas, Vincent C. The Almanac of Seapower 1987 Navy League of the United States (1987) ISBN 0-9610724-8-2 p.191
- ↑ Архівована копія (PDF). Архів оригіналу (PDF) за 7 жовтня 2009. Процитовано 17 серпня 2011.
{{cite web}}
: Обслуговування CS1: Сторінки з текстом «archived copy» як значення параметру title (посилання) - ↑ Архівована копія. Архів оригіналу за 15 березня 2010. Процитовано 17 серпня 2011.
{{cite web}}
: Обслуговування CS1: Сторінки з текстом «archived copy» як значення параметру title (посилання) - ↑ Архівована копія. Архів оригіналу за 30 жовтня 2014. Процитовано 30 жовтня 2014.
{{cite web}}
: Обслуговування CS1: Сторінки з текстом «archived copy» як значення параметру title (посилання) - ↑ NavWeaps.Com - Naval Weapons, Naval Technology and Naval Reunions 20 mm Phalanx Close-in Weapon System (CIWS) [Архівовано 5 червня 2020 у Wayback Machine.]
- ↑ NavWeaps.Com - Naval Weapons, Naval Technology and Naval Reunions 30 mm (1.2") Goalkeeper SGE-30 [Архівовано 28 травня 2020 у Wayback Machine.]
- ↑ а б в г д е ж и к Mk 15 Phalanx Block 0 / CIWS, Close-In Weapon System. Deagel.com. 7 березня 2010. Архів оригіналу за 13 липня 2013. Процитовано 13 квітня 2010.
- ↑ World Navies Today: Greece. Hazegray.org. 24 березня 2002. Архів оригіналу за 8 липня 2013. Процитовано 13 квітня 2010.
- ↑ а б в г д Mk 15 Phalanx Block 1B / CIWS, Close-In Weapon System. Deagel.com. Архів оригіналу за 13 липня 2013. Процитовано 13 квітня 2010.
- ↑ World Navies Today: Thailand. Hazegray.org. 25 березня 2002. Архів оригіналу за 14 червня 2017. Процитовано 13 квітня 2010.