Hidalgoïta
![]() | |
---|---|
![]() Hidalgoïta | |
Fórmula química | PbAl₃(AsO₄)(SO₄)(OH)₆ |
Epònim | Hidalgo ![]() |
Localitat tipus | mina San Pascual, Zimapán, Municipi de Zimapán, Hidalgo, Mèxic |
Classificació | |
Categoria | fosfats |
Nickel-Strunz 10a ed. | 8.BL.05 |
Nickel-Strunz 9a ed. | 8.BL.05 ![]() |
Nickel-Strunz 8a ed. | VI/B.03b ![]() |
Dana | 43.4.1.3 |
Heys | 22.3.18 |
Propietats | |
Sistema cristal·lí | trigonal |
Estructura cristal·lina | a = 7,04Å; c = 16,99Å; |
Duresa | 4,5 |
Color de la ratlla | blanc ![]() |
Propietats òptiques | uniaxial |
Més informació | |
Estatus IMA | mineral redefinit (Rd) ![]() |
Codi IMA | IMA1987 s.p. ![]() |
Any d'aprovació | 1953 |
Símbol | Hid ![]() |
Referències | [1] |
La hidalgoïta és un mineral de la classe dels fosfats, que pertany al grup de la beudantita. És l'anàleg d'arsènic de la hinsdalita i l'anàleg d'alumini de la beudantita. El seu nom prové de la seva localitat tipus.
Classificació
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la hidalgoïta pertany a «08.BL: Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana i gran, (OH, etc.):RO₄ = 3:1» juntament amb els següents minerals: beudantita, corkita, gal·lobeudantita, hinsdalita, kemmlitzita, svanbergita, woodhouseïta, arsenogoyazita, arsenogorceixita, arsenocrandal·lita, benauita, crandal·lita, dussertita, eylettersita, gorceixita, goyazita, kintoreïta, philipsbornita, plumbogummita, segnitita, springcreekita, arsenoflorencita-(La), arsenoflorencita-(Nd), arsenoflorencita-(Ce), florencita-(Ce), florencita-(La), florencita-(Nd), waylandita, zaïrita, arsenowaylandita, graulichita-(Ce), florencita-(Sm), viitaniemiïta i pattersonita.
Característiques
La hidalgoïta és un fosfat de fórmula química PbAl₃(AsO₄)(SO₄)(OH)₆. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4,5.
Formació i jaciments
Es forma com a mineral secundàri en la zona d'oxidació de dipòsits de sulfurs polimetàl·lics. Ha estat descrita en tots els continents exceptuant l'Antàrtida. Als territoris de parla catalana únicament ha estat descrita a la mina La Cresta (Bellmunt del Priorat, Priorat).[2]