Georg Sverdrup
Georg Sverdrup | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | 25. apr. 1770[1][2]![]() Nærøy[3] | ||
Død | 8. des. 1850[4][2]![]() Aker[3] | ||
Beskjeftigelse | Lingvist, bibliotekar, politiker, universitetslærer, filolog, filosof ![]() | ||
Utdannet ved | Københavns Universitet | ||
Søsken | Jacob Liv Borch Sverdrup | ||
Barn | William Sverdrup | ||
Nasjonalitet | Norge | ||
Gravlagt | Vår Frelsers gravlund (1850–) (Oslo)[5] | ||
Medlem av | Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab (1812–)[3] | ||
Utmerkelser | Ridder av Nordstjerneordenen (1818)[3] Kommandør av St. Olavs Orden (1847)[3] | ||
Stortingsrepresentant | |||
1818–1820 | |||
Stortingsrepresentant | |||
1824–1826 | |||
Valgkrets | Christiania | ||
Eidsvollsmann | |||
Valgkrets | Christiania | ||
Georg Sverdrup på Commons |
Georg Sverdrup (1770–1850) var en norsk professor, universitetsbibliotekar og politiker. Han var et fremtredende medlem av Riksforsamlingen på Eidsvoll.
Han ble født på Lauga i Nærøy. Foreldrene var proprietær Peter Jacob Sverdrup (1728–1795) og Hilleborg Margrethe Schultz (1742–1829). Han ble døpt Jørgen, men brukte selv navnet Georg.[6]
Han var gift med Petronelle Marie Treschow (1781–1849), datter av høyesterettsdommer Michael Treschow.[7]
Bakgrunn og utdanning
Sverdrup ble student i 1789. Han oppholdt seg 9 år i København, og ble uteksaminert som filolog med embetseksamen fra Københavns Universitet i 1798. Etter dette oppholdt han seg 1,5 år i Göttingen.[7]
I 1799 ble han overlærer ved Katedralskolen i Oslo, og i 1803 ble han overlærer i København. Han ble professor i gresk ved Københavns universitet fra 1805, og ved det nyopprettede Universitetet i Oslo fra 1813, og professor i filosofi 1831–41. Etter at han flyttet til Norge publiserte han ikke noen vitenskapelig arbeider av betydning.[7] Ved universitetet var han tilhenger av klassisk dannelse for eliten og med vekt på latin og gresk også i lavere skoleslag. Blant annet på grunn av dette synet var han ofte i strid med Niels Treschow.[8]
I perioden 1813 - 1815 bodde Sverdrup og hans kone Petronelle (født Treschow) i en leilighet i Toldbodgaten 28, hos skreddermester Schouw[9], før familien i 1815 fikk leie hele 1. etasje i Dronningens gate 11 (i dag lokalene til Fortidsminneforeningen).[10] Under bombingen av København i 1807 tjenestegjorde han som kaptein i "livjægerne".[7]
Sverdrup var ansvarlig for stiftelsen av det første norske universitetsbiblioteket. Universitetet i Oslo ble opprettet i 1811, men på grunn av Napoleonskrigene kunne han ikke motta de 50 000 bøkene, som da befant seg i København, tiltenkt det norske universitetsbiblioteket. Det tok ennå et år før regjeringen skaffet tilstrekkelige lokaler til samlingen, og biblioteket stod ferdig først i 1828, med totalt 90 000 bind. Sverdrup var universitetsbibliotekar fra 1813 til 1845. Stortinget bevilget ham full lønn i pensjon.[7]
Sverdrup bodde på byløkken Frydenlund i Aker og døde der i 1850.[11]
Hans nevøer, sønner av broren Jakob, Johan Sverdrup og Harald Ulrik Sverdrup (1813–1891) var også politikere. Georgs søster, Elisabeth Sverdrup (1173-1865) var huslærer for sine nevøer Johan og Harald Ulrik. Elisabeth Sverdrup var selvlært innenfor flere akademiske fag og lærte seg dessuten tysk i København, og hun var sterkt påvirket av opplysningstidens ideer.[12] Hilde Diesen mener det særlig var fra "tante Lise" at Johan Sverdrup fikk sine radikale ideer.[13]
1814 og Riksforsamlingen
Sverdrup deltok ved stormannsmøtet på Eidsvoll (ofte kalt Notabelmøtet) den 16. februar 1814, hvor han gjennom overbevisende argumentasjon sikret at Christian Frederik ikke tok norsk kongetittel etter arveretten, men i stedet besluttet å gjennomføre valg til det som i april ble Eidsvollsforsamlingen. Noen dager før stormannsmøtet på Eidsvoll inviterte Christian Magnus Falsen noen likesinnede til sin gård Vollebek (i Ås) og i løpet av et to dagers opphold der redegjorde Falsen for sitt utkast til konstitution for Norge. Til stede på Vollebek var (ifølge L. Daa) blant annet Sverdrup og lektor Johan Gunder Adler.[14] Jacob Aall siterer Sverdrup i sine erindringer og ifølge denne var Peder Anker, professor Ludvig Stoud Platou, og Johan Gunder Adler i tillegg til Sverdrup selv til stede på Vollebek hos Falsen.[15] Han representerte Christiania ved Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814 og var en ledende person i selvstendighetspartiet. Han var medlem av konstitusjonskomiteen under forhandlingene og fungerte som Riksforsamlingens president 17. mai 1814. Han var 13. august 1814 tilstede ved forhandlingen i Moss.[7] Sverdrup ble valgt til stortingsrepresentant for periodene 1818–20 og 1824–26.
Sverdrup og Herman Wedel Jarlsberg hadde vært sentrale i å skape et eget norsk universitet, men sto på Eidsvoll i spissen for hver sin fløy. John Petter Collett skriver i universitetshistorien at denne splittelsen preget ettertiden: «Splittelsen skulle i mange år fremover sette sitt preg på det norske samfunn, og den skulle få avgjørende innvirkning på universitetet, like lenge som motstanderne fra Eidsvoll, Sverdrup og Wedel, var i live, ja også ut over deres levetid.»[16]
Minnesmerker
I 1992 ble det bestemt at det skulle bygges et nytt universitetsbibliotek for humaniora og samfunnsvitenskap på Blindern. Bygget, som åpnet i 1999, fikk navnet Georg Sverdrups hus, oppkalt etter Georg Sverdrup.[17]
Sverdrup var en imponerende Skikkelse, der kunde tage den første Plads i store Øjeblikke. Men for Grundlovsarbejdets Enkeltheder havde han mindre Interesse og lagde sig ikke synderlig op i disse. Han var den norske Fædrelandsven, tillige ved stærke Baand knyttet til Danmark, og kunde ikke være blind for at den Politik, der havde hans Støtte, tog Sigte paa en fremtidig Gjenforening med dette Land
Dansk biografisk Lexikon[7]
Referanser
- ^ Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø : samt tillæg, side(r) 855[Hentet fra Wikidata]
- ^ a b Norsk biografisk leksikon, oppført som I Kirkeboken: Jørgen Sverdrup, Norsk biografisk leksikon ID Georg_Sverdrup_-_1, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
- ^ a b c d e Norsk biografisk leksikon[Hentet fra Wikidata]
- ^ Stortinget og statsraadet: 1814–1914. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø : samt tillæg, side(r) 856[Hentet fra Wikidata]
- ^ Begravde i Oslo, www.begravdeioslo.no, besøkt 28. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
- ^ https://nbl.snl.no/Georg_Sverdrup_-_1
- ^ a b c d e f g Dansk Biografisk Leksikon via Runeberg, lest 19. juni 2016.
- ^ Anton Fredrik Andresen (25. oktober 2012). «Strid fra første stund: Universitetets to første professorer». Besøkt 19. juni 2016.
- ^ Diesen, Hilde (2016). Revolusjonens datter - Jakten på Elisabeth Sverdups historie. Oslo: Cappelen Damm A/S. s. 189. ISBN 978-82-02-42257-8.
- ^ Holme (red.), Jørn (2014). De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus. Oslo: Cappelen Damm. s. 170–173. ISBN 978-82-02-44564-5.
- ^ «(no) Georg Sverdrup» i Norsk biografisk leksikon.
- ^ Gjerdset, Gabrielle Legrand. «Parlamentarismens tante». Agenda Magasin. Besøkt 18. juni 2016.
- ^ «Kvinnen bak folkehelten». Morgenbladet. 6. mai 2016. s. 45.
- ^ Daa, Ludvig Kr. (1860): K. Magnus Falsen. Et bidrag til Norges konstitutions historie. Særtrykk av Videnskabs-Selskabets Forh. i Christiania. Christiania: I Kommission hos Feilberg & Landmark.
- ^ Aall, Jacob (1844): Erindringer som Bidrag til Norges Historie fra 1800-1815. Bind nr 2. Christiania: Cappelen
- ^ Sitert av Andreas Skartveit, Dag og Tid, 6. juli 2012, s.18.
- ^ Bredo Berntsen. «Bibliotekspioneren Georg Sverdrup - Museum for universitets- og vitenskapshistorie». Universitetet i Oslo. Besøkt 19. juni 2016.
Litteratur
- Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): Eidsvollsmennene – Hvem var de?, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814
- Diesen, Hilde: Revolusjonens datter - jakten på Eisabeth Sverdrups historie. Oslo: Cappelen Damm A/S, 2016.
- Jørn Holme (red.): De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus, Cappelen Damm 2014
Eksterne lenker
- (en) Georg Sverdrup – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
- (no) Georg Sverdrup hos Virksomme ord
- Digitaliserte bøker av Sverdrup[død lenke] hos Nasjonalbiblioteket.
- Om Georg Sverdrup, fra Dansk biografisk Lexikon
- v
- d
- r
- Carsten Anker
- Peder Anker
- Peter Anker
- Christian Ditlev Adolph Arenfeldt
- Frederik Julius Bech
- Christoffer Anker Bergh
- Ludvig Frederik Brock
- Christian Frederik
- Jonas Collett
- Hans Hagerup Falbe
- Johan Friedrich Wilhelm Haffner
- Frederik Gottschalk von Haxthausen
- Poul Christian Holst
- Otto Lütken
- Jacob Nielsen
- Hans H. Rode
- Marcus Gjøe Rosenkrantz
- Johannes Klingenberg Sejersted
- Mathias Sommerhielm
- Georg Sverdrup
- Carsten Tank
- Niels Treschow
- Ole Olsen Amundrød
- Peder Anker
- Ole Rasmussen Apeness
- Peder Paulsen Balke
- Claus Bendeke
- Omund Bjørnsen Birkeland
- Gustav Peter Blom
- Sivert Bratberg
- Thomas Bryn
- Didrich von Cappelen
- Henrik Carstensen
- Wilhelm Frimann Koren Christie
- Peder Jørgen Cloumann
- Johan Collett
- Carl Adolph Dahl
- Jacob Hersleb Darre
- Christian Adolph Diriks
- Niels Fredriksen Dyhren
- Syvert Amundsen Eeg
- Just Henrik Ely
- Jens Erichstrup
- Petter Johnsen Ertzgaard
- Ole Olsen Evenstad
- Jens Schow Fabricius
- Christian Magnus Falsen
- Palle Fleischer
- Richard Floer
- Lars Larsen Forsæth
- Helmer Andersen Gjedeboe
- Brynjel Andersen Gjerager
- Hans Jacob Grøgaard
- Anders Hansen Grønneberg
- Pål Torssønn Harildstad
- Hans Haslum
- Diderich Hegermann
- Andreas Michael Heiberg
- Frederik Heidmann
- Iver Hesselberg
- Hieronymus Heyerdahl
- Peder Pederssønn Hjermann
- Christopher Borgersen Hoen
- Ole Elias Holck
- Christian Horneman
- Peter Ulrik Magnus Hount
- Talleiv Olsson Huvestad
- Enevold Steenblock Høyum
- Ole Svendsen Iglerød
- Lars Johannes Irgens
- Georg Burchard Jersin
- Peder Johnsen
- Erich Haagensen Jaabech
- Andreas Aagaard Kiønig
- Christian Christensen Kollerud
- Thomas Konow
- Arnoldus von Westen Sylow Koren
- Hilmar Meincke Krohg
- Even Thorkildsen Lande
- Jacob Erik Lange
- Thor Reiersen Lilleholt
- Niels Johannesen Loftesnæs
- Gabriel Lund
- Teis Lundegaard
- Anders Lysgaard
- Osmund Andersen Lømsland
- Severin Løvenskiold
- Zacharias Mellebye
- Fredrik Meltzer
- Hans Midelfart
- John Moses
- Frederik Motzfeldt
- Peter Motzfeldt
- Christen Mølbach
- Alexander Christian Møller
- Ole Clausen Mørch
- Nicolai Nielsen
- Hans Hein Nysom
- Lars Andreas Oftedahl
- Christopher Frimann Omsen
- Daniel Frederik Petersen
- Peter Blankenborg Prydz
- Anders Rambech
- Eilert Waldemar Preben Ramm
- Asgaut Olsen Regelstad
- Jonas Rein
- Andreas Rogert
- Jens Rolfsen
- Peder Valentin Rosenkilde
- Gullik Madsen Røed
- Nicolai Scheitlie
- Daniel Larsen Schevig
- Frederik Schmidt
- Peter Schmidt
- Henrik Frederik Arild Sibbern
- Valentin Sibbern
- Hans Jacob Stabel
- Frederik Wilhelm Stabell
- Paul Steenstrup
- Carl Stoltenberg
- Jens Stub
- Georg Sverdrup
- John Hansen Sørbrøden
- Even Thorsen
- Ole Knudsen Tvedten
- Elling Olsson Walbøe
- Herman Wedel-Jarlsberg
- Nicolai Wergeland
- Georg Ulrich Wasmuth
- Lauritz Weidemann
- Gregers Winther Wulfsberg
- Helge Ellingsen Waagaard
- Jacob Aall
- Jørgen Aall
Portal: Norge i 1814