Рено R-35
Рено R-35 | |
---|---|
| |
Основне карактеристике | |
Брзина на путу | 20 km/h |
Брзина ван пута | ? km/h |
Досег | 140 km |
Димензије и маса | |
Дужина | 4,2 m |
Ширина | 1,85 m |
Висина | 2,37 m |
Опрема | |
Главно наоружање | 37 mm топ |
Споредно наоружање | 1 × 7.5 mm митраљез, спрегнут са топом |
Оклоп | 40 mm |
Мотор | Бензински, 4-цилиндра |
Снага (КС) | 82 КС |
Снага (kW) | 61 kW |
Посада | |
Посада | 2 |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/bb/Renault-R-35-latrun-2.jpg/300px-Renault-R-35-latrun-2.jpg)
Рено R-35 (фра. Renault R35) је био француски тенк дизајниран у периоду између Првог свјетског рата и Другог свјетског рата, са намјером да замијени застарјеле тенкове Рено FT-17. До 1940. израђено је 1400 примјерака.
Развој
Почетком 1934. године француска армија расписала је конкурс за израду пројекта новог лаког тенка који је требало да замени велики број тенкова Рено ФТ-17, који су се налазили у употреби још од Првог светског рата. Реноов модел под именом Рено ЗМ или (Р-35) изабран је за серијску производњу. Прототип је био нароужан са два митраљеза калибра 7,5 mm смештених у куполи и по много чему се разликовао од производног модела. 1935. године наручено је прва серија од 300 примерака овог тенка.
Карактеристике
Главно наоружање тенка чинио је топ СА 18 калибра 37 mm у куполи и спрегнути митраљез калибра 7,5 mm. Касније верзије тенка биле су наоружане топом дуге цеви СА 38 калибра 37 mm. Погонску групу тенка Р-35 чинио је Реноов четвороцилиндрични бензински мотор који је развијао 82 КС и који је омогућавао максималну брзину од 20 km/h на путу. Борбена маса тенка износила је 10 тона. Оклопно тело тенка и купола били су сучињени од ливених секција које су спајане закивцима. Ходни део чинило је по пет потпорних точкова са сваке стране и по три носача гусеница, док су се погонски точкови налазили напред. На задњем делу тенка налазила се издужена метална конструкција која је омогућавала савлађивање противтенковских ровова и олакшавала кретање по неравном терену.
Посаду је чинило двоје људи. Возач је био смештен напред у телу тенка док је командир био смештен у куполи. Мотор се налазио у задњем делу тенка са десне стране, а са леве стране се налазио резервоар за гориво. Мотор и резервоар су противпожарном преградом били одвојени од дела за посаду.[1]
Борбена употреба
Godine 1940, R-35 је био најбројнији тенк у саставу француске војске, али одређени број старих FT-17 тенкова је и даље задржан. Тенк се показао добрим за подршку пјешадије, али је употребљиван у малим групама, развученим по фронту, и није могао да се озбиљније супротстави нападима њемачких тенкова, који су нападали у маси у саставу оклопних јединица. Топ Реноа R-35 није био подесан за борбу против тенкова противника, због мале почетне брзине пројектила.
Велики број је пао у њемачке руке по капитулацији Француске, и даље су кориштени од Нијемаца за патролирање, обуку посада, за вучу артиљеријских оруђа, као носачи муниције и самоходни топови. Куполе су касније кориштене и за одбрану обале у склопу Атлантског зида, за одбрану од англо-америчке инвазије.
Види још
Референце
Литература
- Trewhitt, Philip (1999). Armored Fighting Vehicles. B&N. ISBN 978-1-894102-81-0.
- Foss, Christopher (1981). An Illustrated Guide to World War II Tanks and Fighting Vehicles. Salamander Books Ltd. ISBN 978-0-86101-083-7.
Philip Trewhitt
Спољашње везе
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
- п
- р
- у
- Рено УЕ
- Лорен 37Л